מיסוי ללא מבוגר אחראי
היעדרו של ממונה על הכנסות המדינה נראה זניח בחשיבותו בטווח הקצר, ואולם לאחר שנים אחדות אנו רואים צבירה של טעויות תיאורטיות
ככלל, רשות המסים במשרד האוצר ממונה על הצד הביצועי של מדיניות המסים. אולם במרבית המקרים אין צד זה תואם בשיקוליו את תיאוריית המס. זה כשלוש שנים אין ממונה על הכנסות המדינה במשרד האוצר, וממילא אין ייצוג פורמלי משמעותי של הצד התיאורטי בהפעלת המדיניות הכלכלית. התוצאה: מדיניות המסים נקבעת על ידי גורמים שונים ומשונים - מיועצי ראש הממשלה דרך אגף התקציבים ועד השר לאיכות הסביבה.
הוואקום שנוצר ברשות המסים מתבטא היטב בכמה מקרים אקטואליים מהתקופה האחרונה. כך, למשל, היא ההחלטה לעלות את תקרת הביטוח הלאומי ומס הבריאות. מהלך הזוי זה, שכלל לא ברור מי אחראי לו, כבר נכשל ובוטל בתקופת סילבן שלום כשר האוצר. למרות זאת, הוא מופעל שוב. העלאת המס השולי האפקטיבי על יחידים ללא התאמה מקבילה של מס החברות גורמת להימנעות חוקית ממס באמצעות רישום שכירים מנהלים כחברות.
מלבד זאת, המס השולי האפקטיבי עולה ל־56%, כאשר האוצר טוען שהוא רוצה להוריד את המס השולי ל־40% ופחות.
בניגוד לאסטרטגיה
דוגמה נוספת היא העלאת מס הקנייה על רכב פרטי. האסטרטגיה העקבית של מינהל הכנסות המדינה בדור האחרון היא דווקא הורדת שיעורי מס הקנייה על רכב פרטי, וזאת עקב ההשפעות השליליות של מיסוי כבד זה על גיל הרכב, ההפרשות הפנסיוניות, ענפי הביטוח, הליסינג ועלויות המעביד. אך משרד האוצר החליט לפתע להעלות את נטל המס לצורך ספיגת 400 מיליון שקל בשנה. התירוץ: מיסוי ירוק. השגת שתי ציפורים במיסוי אחד. קל לעשות זאת כאשר אין אחראי על מדיניות המסים.
מעבר להעלאת נטל המס בניגוד לאסטרטגיית המינהל, מחזירה הממשלה גם את המיסוי הדיפרנציאלי. לקח לנו יותר מעשור (1981 עד 1993) להיפטר ממס הקנייה הדיפרנציאלי על רכב פרטי לפי נפח מנוע. התוצאות אז היו חמורות ובלתי צפויות - יבוא רכב גדול וכבד עם מנועים קטנים שיוצרו במיוחד לישראל, מהלך שיצר בזבוז וכשלים בטיחותיים.
למרות ניסיון העבר המר, קבעה הממשלה מס קנייה אפסי על רכב חשמלי (10%), מס נמוך על רכב היברידי (30%), והעלאת מס על שאר כלי הרכב - כל זאת בתואנה "ירוקה", עם משוואה מרובת משתנים של גורמי הזיהום, שגם הם נוטים להשתנות מדי פעם. האם משרד האוצר חשב על האפשרות שלאחר כמה שנים יתברר שהרכב החשמלי אינו יעיל, ושרבים ייתקעו עם הרכב הזול שרכשו רק בגלל המיסוי נמוך? ספק אם כך הדבר.
מכבידים בנטל
מעבר לכך, חוזר המיסוי הדיפרנציאלי גם בנושא מס הכנסה שלילי והכרה בהוצאות מטפלת. כל מי שמבין בתיאוריה של מסים יודע שבהיעדר דיווח הכנסות משפחתי או בסיס אינפורמציה חישובי מתאים, אי אפשר לבצע מיסוי דיפרנציאלי על בסיס ההכנסה המשפחתית הכוללת. אין נתון כזה בנמצא. מה עושה מדינת ישראל? קובעת מס הכנסה שלילי בחקיקה ראשית. התוצאה ידועה: אי מיצוי, בלגן ביצועי, דו"חות חלקיים וכוזבים, ועוד. מפליא שאף אחד במשרד האוצר איננו מבין זאת.
היעדר היד המכוונת ניכר גם במיסוי דרקוני. תיאוריית המס קובעת, בין הקריטריונים הברורים שלה, כי אין להטיל מס בשיעורים קיצוניים ובלתי סבירים, מטעמים של העלמות, עיוותים מול תחליפים, השפעות מחירים קיצוניות ועוד. מה עושה ממשלת ישראל? מעלה את שיעורי המס דווקא על מוצרים ששיעור המס עליהם כבד מאוד גם כך, כגון סיגריות, דלק ורכב פרטי.
היעדרו של ממונה על הכנסות המדינה נראה זניח בחשיבותו בטווח הקצר, ואולם אחרי שנים אחדות אנו רואים צבירה של טעויות תיאורטיות, ללא מייצג משמעותי לחשיבה שקולה. יש במערכת המסים ומחוצה לה אנשים מתאימים לתפקיד, לדוגמה ממלאת המקום הנוכחית והסגן הכלכלי ברשות. נדרשת החלטה מהירה - יש למנות מנהל עם אחריות וסמכות מלאה.
הכותב הוא יו"ר פעילים ניהול תיקי השקעות ולשעבר הממונה על הכנסות המדינה
תגובה אחת לכתיבת תגובה