![מסעדת מסקל בפלורנטין - אסקפיזם נוסח מקסיקו](https://pic1.calcalist.co.il/picserver3/crop_images/2024/04/13/B18v71ugR/B18v71ugR_0_213_2048_1153_0_x-large.jpg)
מסעדת מסקל בפלורנטין - אסקפיזם נוסח מקסיקו
על הבר של מסעדת מסקל בפלורנטין מציעים מפלט לא מתחכם ואפקטיבי עם מרגריטות קפואות, סביצ’ה מצוין וטאקוס עשיר ומשביע
אין הרבה דברים יותר שמחים מאשר מסעדה מקסיקנית. לפחות לא אם עושים זאת נכון. כלומר, מכיוון שאנחנו בתל אביב ואין כאן כנראה אף טבח מקסיקני אמיתי, אין טעם לנסות מלכתחילה להיות נאמן למקור או להתחזות לכזה. אני משוכנע שגם באלפי מסעדות מקסיקניות אחרות בעולם מקבלים מה שאוכלים במסעדת מסקל בפלורנטין ולא באיזו קנטינה בטיחואנה. אמנם אין הרבה סיבות לשמוח עכשיו. אין בכלל. אבל לפעמים צריך, אם לא לשמוח, לפחות קצת לברוח.
אז מה זה אומר לעשות את זה נכון? להגיש את מה שאתה חושב שהוא אוכל מקסיקני ולא להתחכם יותר מדי, למזוג אין סוף מרגריטות והכי חשוב, לשים מוזיקת מריאצ’י חצי שמחה חצי עצובה. ואת זה בדיוק, בתוספת התפאורה המתאימה, קערת פלפלים, ברז בירה סן מיגל עושים במסקל כבר שנים ארוכות.
התיישבנו על הבר והתחלנו עם שתי מרגריטות — קלאסית וקפואה. הן עשו את העבודה. לידן הזמנו גם נאצ’וס עם גוואקמולה ומטבלים חריפים. כיף גדול. הייתי יכול להמשיך את הערב ככה. עכשיו הגיעה מנת סביצ’ה. לכאורה, לא כדאי לאכול סביצ’ה מדניס שהוא לא באמת דג ים אלא דג מגידול תעשייתי בבריכות בים, אבל הסביצ’ה היה מצוין. הוא שחה ברוטב מרסק עגבניות (מוזר אבל עובד) עם פרוסות צנונית ופלפל ירוק חריף, ליים וצ’ילי. צבעוני, יפה, מגרה. טעים. כיף. אחריו הזמנו שני טאקוס עם בשר חזיר קונפי בבישול ארוך ושומן קצוץ עם סלסה של אבוקדו ובצל אדום. בדיוק כמו שאני מדמיין. עשיר, כבד, משביע. המוזיקה והטקילה שבמרגריטה כבר עולות לראש. הזמנו עוד שני טאקוס, הפעם עם דג מטוגן, כזה כמו של פיש אנד צ’יפס בבלילת בירה עם כרוב לבן בליים ואיולי. פגז. הדג גם פריך וגם רך, הכרוב רטוב כמו שאני אוהב. המשכנו לאינצ’ילדס רוחס — שתי טורטיות עם בשר ראש וסלסה אדומה וחריפה עם גבינה מעל. לי זה הזכיר קצת קנלוני, אבל בקטע טוב. טעמנו גם טאמאלס — עלה תירס ממולא בתערובת פטריות צלויות ומוצרלה עטופות במאפה קמח תירס עם סלסה מעגבניות ירוקות. כבד מאוד אבל מעולה. קינחנו בפלאן ובקפה מקסיקני שזה קפה עם קקאו וקינמון. נשמע מוזר, טועם מוזר. מוזר מוזר אבל טעים.
לאורך כל הערב התהייה לגבי מידת האותנטיות של מסקל לא הטרידה אותי, כי כמו שאמרה פעם לובה של טל פרידמן, אני נהניתי. ובימים טרופים אלו, אי אפשר יותר מזה. ואם כבר ליהנות, במסקל האסקפיזם מושלם.
מסקל, ויטאל 2, תל אביב
לפני הטיפ
מרגריטה קלאסית • 54 שקל
מרגריטה קפואה • 48 שקל
סביצ'ה • 59 שקל
טאקוס חזיר • 58 שקל
טאקוס דג • 56 שקל
אינצ'ילדה• 62 שקל
טאמאלס• 44 שקל
פלאן• 36 שקל
קפה • 10 שקל